Aparentment, no s'ha endut res.
També hem trobat el seu passaport.
Potser ha marxat del país. Però a mi no m'agafarà el telèfon.
- A comissaria t'ensenyarem... - No vull anar a comissaria.
Seràs recordat com el metge que salvava nens,
no com el monstre que se'ls follava.
Guarda això en un lloc segur.
Qui més està al cas d'aquesta història?
Ningú.
Kevin Álvarez. Què hi tens a veure amb la seva mort?
No sé de què em parles.
Jo només vull el meu cotxe. Agafo el meu cotxe i me'n vaig.
In... fer... no.
Quan ha arribat, diu que aquest home encara era viu?
- Sí, sí. Encara parlava. - I què li ha dit?
Només una paraula. M'ha semblat entendre que deia... "Inferno".
"Infierno"?
No, no... "Inferno". Això és el que he entès.
Ei, veniu, aquí hi ha alguna cosa.
Està tancat?
Hòstia...
Hola, Sara.Hola.
- Ha arribat el jutge? - No encara.
Tindràs feina, eh? No només tenim aquest. Al cotxe en tenim un altre.
- Hauríem d'esperar el jutge... - Sí, és clar.
www.subtitulamos.tv
Tornaré puntual.
- Estàs bé? - Sí...
Si necessites res, truca'm des del telèfon de casa.
No pateixis.
I no surtis al carrer.
Adéu.
Encara estem mirant d'esbrinar on és la Carmen.
Se'ns estan complicant les coses.
He mirat de contactar amb el Muntada,
no contestava i... el cas és que m'han dit que el Muntada és mort.
Què dius?
Es veu que l'han trobat al carrer, mort a ganivetades.
Però això té res a veure amb allò de la Carmen?
No ho sé.
El problema és que hi havia un home
que estava investigant tot de coses de fa molts anys.
A aquest home l'han trobat mort amb el Muntada.
Bé, jo després que vingués a veure'm, aquest home,
el que han trobat amb el Muntada, vaig buidar l'ordinador, no fos cas.
Ho vaig ficar tot en un llapis de memòria
i l'hi vaig donar al Muntada perquè ho guardés.
- Què és "tot"? - Tot.
Fotos, vídeos, informes...
La policia escorcollarà casa seva avui mateix, la botiga. Jo què sé...
Si ho troben, t'hi poden relacionar?
D'entrada no, però tampoc n'estic segur. Hi ha mil coses allà a dins.
No el pots recuperar?
No sé com. No sé on ho tenia. I ara no puc pas anar allà a buscar-ho.
Potser no ho troben. El Muntada sabia el que feia.
Segur que l'ha amagat en un lloc segur.
Hi ha una altra cosa encara... He rebut un whatsapp de l'Òscar Vila.
Però això ja ho havia arreglat el Muntada, no? Abans de...
Sí, sí, sí... Està clar que el Vila no me l'ha enviat perquè...
Hi ha algú que té el seu mòbil.
- I què deia el missatge? - "Hola".
Sembla que per ara només vol que sàpiga que té el mòbil.
- Què vols dir, que sap que ets tu? - No ho crec.
El Vila no em tindria amb el meu nom a l'agenda del mòbil,
n'havíem parlat moltes vegades... però bé... no ho sé.
- Has contestat? - No encara.
Martí... Se'ns estan complicant molt les coses.
Carmen?
On pares? Com estàs?
- Estic bé... - Segur?
Sí.
Hòstia, no saps com m'has fet patir... No sabia res de tu.
La Joana m'ha dit que has fugit emportant-te documents...
Què va. Precisament la Joana ha sigut qui...
Damià, t'he d'explicar moltes coses.
- Et trobo a faltar. - Ens podem veure o què?
- Millor que no, no... - Per què?
Perquè és que estic... eee... És que no... no puc sortir de casa.
Però, de quina casa?
Estàvem investigant un cas de fa 25 anys.
La mort d'un nen que va patir abusos. Ens hi estàvem acostant.
Saps l'home que va morir a la granja, el del gos?
Aquell hi tenia alguna cosa a veure.
Ahir mateix, el Fidel em va deixar un missatge al contestador...
i em va dir que havia descobert alguna cosa important,
la persona que buscàvem...
No ho sé...
És possible que l'home que vam trobar mort al carrer,
hi tingués alguna cosa a veure.
És un tal Benet Muntada. Té una botiga de llibres.
Ara mateix l'estan escorcollant.
M'han trucat que han revisat el mòbil de la víctima.
Hi ha una última trucada d'un tal "Raül pare de Lia",
més o menys a l'hora dels fets.
- I qui és aquest Raül? - Li han trucat.
Es veu que és el pare d'una nena a qui donava classes d'escacs.
Però diu que no va parlar amb ell, que va parlar amb la nena.
Doncs que portin el pare i la nena a comissaria per interrogar-los.
Hòstia puta...
Això és que s'hi havia acostat molt, massa.
No em vau dir que havíeu plegat?
Ell potser no. El Fidel em va deixar un missatge al mòbil ahir a la nit.
Deia que potser havia trobat l'home que buscàvem
i que ens havíem ficat en un bon merder.
Només això.
- I de l'altre tio, l'altre mort, què? - És un tal Benet Muntada.
- No me dijo nada de ningún Muntada... - No... A mi tampoc.
Hòstia puta, és que potser era aquest tio.
He estat a l'escorcoll a casa del Fidel.
I al mural de la paret no hi havia res de nou.
L'última nota era un pòstit que deia "pederasta",
a sota de Promosport 2000.
Això de Promosport m'ho havia dit i era una pista que estava seguint,
però no hi havia res més concret.
I sabem alguna cosa del Muntada aquest?
Potser era un d'aquests tios amb màscara que va dir el Piranya, no?
No ho sé.
Se'l van endur amb bosses dins una maleta. Suposo que per això l'han...
Joder...
Víctor?
Res, era una cosa del banc.
Sara, tu pots parlar amb la policia,
a veure si sabem alguna cosa més del Muntada aquest?
Ho intentaré. Però tot això del Fidel m'ha deixat... bufff...
Crec que m'agafaré uns dies perquè necessito allunyar-me de tot això.
Sara, jo no puc. Però si pogués també marxaria.
Això que expliques és... I segur que venia de part dels Miró?
Em van enviar expressament amb aquell home,
dient-me que era per una reunió de feina.
És evident que sabien on em ficaven.
Hòstia, que cabrons...
Damià, he estat pensant i...
Jo ho explicaré tot al jutge.
I tu també ho hauries de fer.
Però això és molt fàcil de dir... Mira què t'ha passat a tu.
Si jo obro la boca, ja t'ho pots imaginar.
Ho podem fer. Junts.
Ho hem de pensar. D'acord? Hem de trobar la manera.
Només hi ha una manera. Que expliquem tot el que sabem.
Que fan servir els teus quadres per cobrar comissions. Això tu ho saps.
Sí, això ho sap tothom. Ha sortit als diaris. Però no en tinc proves.
I la Joana sempre dirà que és el meu preu de mercat.
Si la gent vol pagar això pels meus quadres, qui els ha de dir res.
Si el sistema que tenen és perfecte. No hi ha per on enxampar-los.
Tu digues el que saps i ja està. Amb el teu testimoni ja n'hi haurà prou.
No ho sé, no ho sé... Hi pensaré.
Carmen..., com t'he trobat a faltar.
Jo també.
Ara te n'hauries d'anar, que pot arribar el Pol en qualsevol moment.
Sisplau...
No et deixaré sola. T'ho prometo. D'acord?
Ho arreglarem.
Me'n vaig al despatx. No saps les poques ganes que en tinc.
- N'estic fins als collons. - Ai, papa...
Què? És veritat.
El que és veritat és que des que ho vas deixar amb la Sara estàs com enfadat.
Amb la feina, amb el món, amb mi...
Au, va... No estic enfadat amb tu.
A la feina, no en tinc ni idea. Jo només et veig aquí a casa.
No ets el meu pare de sempre.
No dorms, no parles, saltes a la mínima...
- Ah, sí? - Sí, saltes a la mínima.
Em sap greu. Em sap greu.
Jo també tinc neures, tothom en té.
I... i sé que no és fàcil la teva situació.
És que tot em surt malament, últimament. Tot.
No, no diguis tonteries. No és veritat.
Sort que et tinc a tu.
Papa... No et vull veure més així.
És que sembla que ens haguem canviat els papers.
No t'hauria d'estar donant consells.
Saps què faig jo quan... quan tinc un mal rotllo?
No. Què fas?
- Escolto música. - Llavors tens molts mals rotllos...
No, no. Em poso música i ballo fins a estar destrossada.
Ja... saps què passa? Que no sé si tinc ganes de posar-me a ballar.
No. Ho has de fer. T'has d'esgotar, t'has de moure.
De veritat, va molt bé per prendre decisions. T'ho juro.
- Sí? - Sí.
Gràcies. Ei...
Ho tindré en compte.
Va, me'n vaig.
- Fins després. - Fins després.
Tenim informació que ens pot relacionar el Benet Muntada
amb un cas de fa bastants anys, un cas de...
Ell era professor de la seva filla?
No va notar mai, vostè, alguna cosa estranya en la nena,
no li va fer cap comentari estrany?
No sé si l'entenc...
Em refereixo a si havia notat que el Benet Muntada
tingués amb la nena algun comportament... impropi.
Bé, no l'hi he d'amagar, a mi el senyor Muntada no m'agradava,
era molt possessiu amb la nena, havíem tingut alguna enganxada.
Al final me'n vaig cansar i el vam deixar.
Ja. Però en el sentit que jo li deia,
que la seva filla li hagués fet algun comentari sospitós...
El cas aquest que podria estar relacionat
és un cas d'abusos a menors.
- M'entén, ara? - Collons...
Collons...
Doncs no sé què dir-li, ara.
A veure, deixi'm pensar...
Ell era molt carinyós amb la nena, això està clar.
La nena no va estar gens contenta de deixar-lo, estava enfadada,
vull dir... que ella l'apreciava.
És el que passa sempre amb els professors, no?
Li faria res que parléssim amb la nena?
- Ho faria la psicòloga, és clar. - No, no, és clar.
- Sí? - Hem de parlar.
Amb qui parlo?
El meu nom no importa, i tampoc te'l diré per telèfon.
L'Òscar Vila em va donar uns vídeos
que potser no voldràs que surtin a la llum.
- No sé de què em parla. - Dos homes amb màscara violant un nen.
Em sembla que s'equivoca.
Llavors t'és igual si ho penjo a internet, oi?
Faci el que vulgui.
També tinc aquest mòbil amb els missatges que vas enviar al Vila.
Els missatges no diuen res. Jo també els tinc.
Però si ajuntem els vídeos, els missatges, el teu número de telèfon
i el que em va explicar l'Òscar Vila...
De veritat, per una petita quantitat t'estalviaries molts problemes.
Sigui el que sigui el que té, en aquest vídeo jo no hi surto.
Per què li hauria de pagar?
Aquest nen va morir.
- No, el van matar. - Però fa més de 25 anys.
No sé si coneix la llei, amic meu, però això ja ha prescrit.
No tinc per què pagar res.
Com ho saps que fa més 25 anys?
Ho deia el diari.
Mira, potser el que van fer ja ha prescrit,
però no crec que a la teva família li faci gràcia...
conèixer aquesta història.
Qui sóc, jo?
Ja t'he dit que no és una bona idea dir noms per telèfon.
Una cosa sí que et puc dir, perquè m'entenguis...
M. M.
Quants diners vol?
100.000 euros. Bitllets petits.
D'acord.
Aquesta nit. Deu i mitja.
Al carrer del ferrocarril.
O sigui que jugàveu partides d'escacs i si tu guanyaves,
ell era més amable.
Perquè jo estava enrabiada.
I per què estaves enrabiada si havies guanyat?
Perquè que ell s'havia deixat guanyar.
Ell es deixava guanyar i llavors es posava carinyós.
A vegades.
I es deixava guanyar molts cops?
No, molt pocs.
I què feia quan tu guanyaves i ell es posava carinyós?
No ho sé...
- Et tocava? - Sí, em tocava el cap.
Quan et veia tan enrabiada, no t'abraçava?
A vegades m'asseia a la seva falda.
Seies a la seva falda, i llavors ell què t'explicava?
Coses de la partida. Sobretot de l'obertura.
Imagina't que ara estàs asseguda a la seva falda.
Ell, t'agafa, amb els braços?
No ho sé...
Intenta recordar per on notes que t'està tocant.
Jo només estava asseguda a la seva falda. Ja està.
Sí, ja sé que en aquell moment potser tu no te n'adones,
per això et demano que intentis recordar.
Mira aquest dibuix. Potser això t'ajudarà.
Podries fer un cercle a les parts del cos
on et tocava quan estaves asseguda a la seva falda?
El Benet em tocava aquí, a dins.
"Saps què faig jo quan tinc un mal rotllo?"
"Em poso música i ballo fins a estar destrossada."
"T'has de moure, t'has d'esgotar... Va molt bé per prendre decisions."
Aitor, portes molt poc temps de director.
Al principi tothom té problemes. Ja saps que tens tot el meu suport.
Sí, ho sé. I t'ho agraeixo, però ja està decidit.
A més, no... no només vull dimitir.
Et vull demanar un favor.
M'agradaria sol·licitar el trasllat a Euskadi.
Sé que és molt complicat perquè són diferents administracions,
però... potser si m'ajudes, m'ho concediran.
Si és el que vols, faré el que pugui.
Gràcies.
I, si m'ho permets, crec que...
la millor persona per ocupar el meu lloc és la Sara Grau.
Hi havia un home al carrer,
però no ho vaig veure clar i vaig marxar.
Esperarem a veure si es torna a posar en contacte amb nosaltres.
Si no, li enviarem un altre missatge.
Estàs amb allò de la Carmen Garcia?
Sí, ja l'hem localitzada. Però tenen vigilància al carrer. No serà fàcil.
Li hem punxat el telèfon, però hem de trobar la manera...
Hi estem a sobre. Hi ha una altra cosa.
Fa unes setmanes em va demanar que investigués aquesta jutge, la Comas.
Sí.
Està neta, però hem trobat una cosa que... No ho sé... L'hi explico.
Ella té un fill adoptat. Hem mirat l'expedient.
Està tot correcte, no hi falta cap paper,
però per uns tràmits que en altres famílies triguen mesos,
i fins i tot anys, en el seu cas es va fer en tres setmanes.
És evident que va passar per davant de molta gent.
No hi ha cap il·legalitat però, si s'explica bé,
està clar que va rebre un tracte de favor.
Fes- m'ho arribar tot.
Superpreu, digui'm?
Bon dia, voldria fer una comanda. M'ho podeu portar a casa?
Nom del client?
Sí, bé, el meu company... Pol Ambrós.
L'adreça és la del carrer Sant Joan, 21?
- Sí, aquí mateix... - Què necessita?
Doncs... dos paquets de galetes maria;
un cartró de llet desnatada;
un altre de suc... suc de poma.
Alls, pomes... posa- me'n tres,
i una barra de pa integral, això és tot.
Perfecte, en una hora t'ho portem a casa. Gràcies!
Molt bé. Gràcies.
I una barra de pa integral. Ja està. Ho tens tot?
Tens una hora, màxim, per anar-ho a comprar i preparar-ho.
Creus que arribaràs a temps?
Molt bé, doncs ja em diràs. Adéu.
- Què vols? - Demanar-te perdó.
Passa.
Sí, hola, miri...
Trucava per anul·lar una comanda que he fet fa una estona.
Sí, a nom de Pol Ambrós.
Perfecte, gràcies... Moltes gràcies. I em sap greu, eh.
He estat pensant molt, aquests dies.
Jo... no ho sé, potser d'alguna manera volia...
volia recuperar la dona que vaig perdre.
Volia que tu ocupessis el seu lloc, volia... que fossis com ella.
Però això és impossible.
No ho sé, pensava que...
Vaig fer tot allò dels...
de les converses amb l'etarra perquè...
perquè pensava que així em perdonaria a mi mateix, saps?
Que... que...
Però és molt difícil... oblidar el teu passat,
és molt difícil treure't els records del cap.
Vaig voler ser valent, però no vaig saber-ne.
Sara, jo sobretot et vull demanar perdó...
perquè tu no tens res a veure amb tot això.
El problema és meu i... crec que he d'estar sol per arreglar-ho.
M'entens?
Perfectament.
Jo també...
tinc... tinc problemes amb... amb el passat,
amb records i... i no he estat tan valenta com tu.
Ni tan sols m'hi he enfrontat.
Ho dius pel Lluís?
No.
No, no...
I què faràs amb l'institut?
Perquè, tu pots ser un bon director,
però has de canviar la manera de fer les coses.
No, jo... no seré ni un bon director ni un mal director. He dimitit.
Com?
Un moment, per què?
Sí, i a més a més, he demanat el trasllat a... a Euskadi.
Vull tornar a casa, Sara.
Aitor, Aitor... un moment, un moment...
I la Miren...?
No ho sé. Encara no l'hi he dit.
Ei, pensa- t'ho, d'acord?
Ja està decidit.
Demà mateix agafaré les coses i me n'aniré.
No puc. No tinc forces per tornar-hi. No...
Crec que el que he de fer és enfrontar-me amb el meu passat,
mirar-lo cara a cara i... i deixar de fugir.
Deixar de fugir.
M'entens?
Sí.
Hola, a quin pis vas?
- Per què? - Per saber-ho.
Al tercer segona.
Carmen? Esperes una comanda del súper?
Ara t'ho pugen. Obre, obre.
- Hola. - La comanda.
Tu mateixa.
Per aquí.
Sí, mira, deixa-ho aquí.
- Són 32'30. - Es pot pagar amb targeta, no?
No, amb targeta no. Ha de ser en efectiu.
Té, queda't el canvi.
Gràcies.
Adéu.
Hola, Sara.
He vist que havies tornat.
He estat pensant i... M'agradaria que parléssim.
A mi també m'agradaria.
Tu ja saps que jo...
Però no, vull... vull que ens veiem, vull dir- t'ho en persona.
Quan vulguis.
Avui?
On quedem?
Tenia previst tancar- me
per preparar unes classes que he de fer.
Pensava estar tota la tarda a la casa de La Floresta.
A la casa de La Floresta? Encara la tens?
Sí, sí. No me la vaig vendre mai.
Per què no véns? Allà estarem tranquils.
Com vulguis.
Hi sabràs arribar? Fa molts anys.
No... Sí, me'n recordaré.
Aquesta tarda, a les 6?
Molt bé.
Estic content que m'hagis trucat, Sara.
Ens veiem després.
Fins després.
Hola.
Carmen?
Carmen...
Merda.
Crec que és el de la Carmen.
Sí?
No, és que la Carmen... Qui ets?
Ah, en Damià...
- Què ha passat? - Té com una intoxicació.
Una intoxicació de què?
Ara ho estan mirant. Sóc la seva germana.
Ha demanat coses al súper i alguna cosa devia estar en mal estat.
En mal estat?
Bé...
Digue'm la veritat.
La veritat és que he parlat amb la policia fa una estona
i el súper no li ha portat les coses.
Algú havia anul·lat la comanda.
I ha aparegut una noia que portava les mateixes coses que havia demanat
i ella s'ha pensat, lògicament, que era del súper, i s'ho ha pres.
Ara ho estan mirant, però... potser l'han enverinada.
La puc veure?
Vine.
- Se'n sortirà? - No ho saben, encara.
Ema, ema...
Qui cony ets...?
Hola, Damià.
Vinc de l'hospital. A la Carmen l'han enverinat. Està molt malament.
Què dius, ara?
Estava amagada, perquè tenia por de vosaltres.
De nosaltres?
- Com ets capaç...? - Creus que jo li he fet alguna cosa?
Per mi no és ningú, no significa res, no té cap importància.
- Per tu ja veig que sí. - Ja fa temps que ho saps, oi?
El què?
- Has sigut tu, o no? - No diguis ximpleries.
Teniu por que ella digui tot el que sap, i tu sabies que ella i jo...
No veus que el que dius no té cap sentit?
Per mi, aquesta nena pot explicar el que vulgui.
Aquesta nena sap tot el que feu. Tot. També que aquesta galeria...
Tot el que fem aquí és legal. I ho saps millor que ningú.
- I ella també ho sap. - Molt legal, molt, molt.
Compren els meus quadres a preus de picassos perquè sóc un gran pintor.
Va, digue'm que bo que sóc. M'agrada sentir-ho, digue-ho. Digue-m'ho.
Els teus quadres no estan malament,
però és evident que no valen el que la gent en paga.
- Però això ja ho saps. - De què et queixes ara?
Para la mà i viu la vida, que són quatre dies.
Algun dia, tota aquesta gent que us paga perquè els feu favors...
es giraran en contra vostra.
Ai, Damià... Tant de temps amb mi i no has après res.
El joc funciona perquè a tots ens interessa que funcioni.
Nosaltres els obtenim contractes i ells ens paguen per la gestió.
Hi ha gent que aconsegueix coses i mereix rebre una part dels guanys.
És un sistema que beneficia tothom. Per això ningú no diu res. Mai.
I si algú té un atac sobtat d'honradesa o dignitat,
el convencem, de bones maneres, sempre de bones maneres,
perquè calli i continuï el joc, que és el que tu també faràs, oi?
Sí. Suposo que sí.
El que passa és que a partir d'ara ho hauràs de fer tot sol.
Ja saps que vull reorientar la galeria.
I en Jerôme m'interessa molt,
però els vostres estils no poden conviure.
- Ah, no? - No.
A partir d'ara hauràs de volar solet, carinyo.
Estàs tallant amb mi?
Veig que ho has entès a la primera.
"Ai, Damià... Tant de temps amb mi i no has après res."
"El joc funciona perquè a tots ens interessa que funcioni."
"Nosaltres els obtenim contractes i ells ens paguen per la gestió."
"Hi ha gent que aconsegueix coses i mereix rebre una part dels guanys."
"És un sistema que beneficia tothom. Per això ningú no diu res. Mai."
"I si algú té un atac sobtat d'honradesa..."
Si comproven les identitats dels meus compradors
i els contractes que tenien els meus compradors amb el govern,
amb l'ajuntament... veuran que tot lliga.
- Haurà de testificar. - Estic disposat al que faci falta.
Policia. Portem una ordre d'escorcoll.
Tenim una petició de la jutge Comas
perquè ens acompanyi a fer una declaració.
I ha vingut vostè en persona? Quin honor.
Em feia il·lusió llegir-li els seus drets jo mateixa.
Està cometent un greu error.
Ja ho veurem. Ens acompanya?
Estaria bé que em digués de què se m'acusa.
Per ara, només li prendre'm declaració com a investigat.
Bé, doncs de què se m'investiga.
Al jutjat li llegirem la llista completa.
Potser cap al final trobarà alguna cosa així com...
"inducció a l'assassinat en grau de temptativa".
"I ja per acabar, no sé si coneix la llei, amic meu,
però només li vull recordar que enguany, el departament de Salut..."
"I ja per acabar, no sé si coneix la llei, amic meu..."
"...no sé si coneix la llei, amic meu..."
"...la llei, amic meu..."
Ja et tinc, amic meu.
Gràcies.
Per què?
Per venir.
No sé si he fet bé.
Endavant.
Feia molts anys que esperava que fessis aquest pas.
He... vist que dirigiràs com una mena d'hospital.
Sí. És un gran projecte. M'han demanat que ho porti.
I ho faràs?
Segurament.
Això vol dir que vindràs a viure aquí.
Sara... Durant aquests anys he mirat
d'assabentar-me una mica de la teva vida.
Sé que et vas casar.
Ja m'he separat.
Em sap greu.
Precisament...
l'altre dia el meu ex em preguntava quin havia estat el meu primer amor.
I li vaig explicar... Tot.
Tot el que va passar.
Tot?
Va ser una sensació molt estranya,
deixar-ho anar, per fi, tot, així, a raig.
Ho explicava i semblava que fos... la història d'algú altre,
com si no m'hagués passat a mi.
Però va passar. Això no ho podem canviar.
A mi també m'ha costat molt deixar-ho enrere.
De fet, no sé si ho he aconseguit.
Crec... que per això he vingut.
Per parlar amb tu i... intentar-ho deixar enrere jo, també.
Molt bé, d'acord. Parlem-ne.
Jo crec que ara ja podem...
Vaja, vull dir que és evident que som persones diferents.
Tu eres una nena i jo em vaig comportar com un...
No ho entenc encara ara.
Em vaig...
Et vaig estimar molt, Sara.
I han passat els anys i... i a mi el que em falta per...
Sé que és difícil, eh,
però l'únic que em falta és saber que tu em perdones.
El que et demano és absurd. El que et vaig fer és imperdonable.
Tu tenies 13 anys i jo quan hi penso...
em faig molta vergonya a mi mateix.
Va ser... va ser com si hagués perdut la capacitat de raonar,
fins que un dia em vaig adonar de debò del que estava fent.
No vaig trobar altra solució que anar-me'n.
No podia deixar que allò continués.
Jo... no ho vaig entendre així.
I et vaig... odiar molt.
Però ho entens, ara, que era l'únic que podia fer?
No sé si era l'únic que podies fer.
Als ulls de tothom jo hauria abusat d'una criatura.
Ningú ho hauria entès d'una altra manera.
És que no es pot entendre de cap altra manera.
Ho hauria hagut d'aturar i no ho vaig fer.
Aquests mesos he estat...
Vaig fer l'autòpsia del cadàver d'un nen que van trobar en una cova.
Havia mort feia 25 anys i... havien abusat d'ell.
He entès una mica com...
com el van manipular i com... es van aprofitar d'ell i...
i després el van matar i el van llençar en una cova.
Tu... no em vas matar, però...
d'alguna manera també em vas llençar en una cova
i encara no... no n'he pogut sortir.
Tens tot el dret a fer-me sentir com una merda. M'ho mereixo.
No t'has tornat a casar?
No.
Com és?
Em vaig concentrar en la feina.
He tingut alguna relació, però... res important.
Vols prendre alguna cosa?
- Un cafè. - Molt bé.
Disculpa, és una trucada important.
Sí?
Ah sí, sí, digue'm, sí. Sí.
Sí...
"Em va fer un petó a la boca i...
em ve com una olor, així com de te a la menta..."
"Em vénen com imatges..., un cap com d'animal."
"Sara, si no volies saber res de mi, per què has vingut?"
"Sara, per molt que t'amaguis, et trobaré..."
"Compto fins a deu."
No em trobaràs!
"Un..., dos..., tres..., quatre..."
"Una olor, com... com... no sé, com... com de pins."
"Unes escales així com... com fosques..."
"...cinc, sis..., set..., vuit...,
"nou..., deu..., onze..., dotze...,
tretze..., catorze..., quinze..."
"Sara, va, per molt que t'amaguis, saps que et trobaré..."
"Bufaré, bufaré i la casa ensorraré!"
"Sara! Va!"
"Anava... anava amb una espècie com...
com de màscara."
No hauries d'haver baixat aquí.
- Tinc moltes pressions. - I més que en tindràs.
I tingues clar que nosaltres sabem com pressionar.
El senyor Miró no declararà.
Si no trobem algú amb cara i ulls que impliqui directament el Miró,
a ell també l'hauré de deixar anar.
Senyora jutge, seria possible parlar un moment amb vostè en privat?
A tu i a mi també ens acusaran.
Hi ha una altra cosa que m'amoïna més que tot això...
el llapis de memòria.
Miró! No vas venir.
Què és... tot això?
Ara ho veuràs.
www.subtitulamos.tv