www.subtitulamos.tv
Et trobes bé?
No has estat mai al nord?
No havia vist mai la neu.
Preciosa, oi? Ja puc tornar a respirar.
Allà al sud l'aire fa pudor a merda de porc.
- Mai has estat al sud. - He estat a Hivèrnia.
Allò és el Nord.
Com us ho feu per a viure aquí?
Com feu per a què no se us congelin els collons?
T'has de mantenir en moviment, aquest és el secret.
Caminar va bé, lluitar va millor,
però cardar és el que millor va.
No hi ha cap dona a 100 milles d'aquí.
Llavors haurem de passar amb el que tenim.
Aquest no fa pinta de ser gaire espavilat.
- En Davos diu que és un bon lluitador. - Va bé.
Això importa més que ésser espavilat.
La gent espavilada no ve aquí a buscar morts.
Així que has vist a la tal Reina Drac, oi? I què me'n dius?
Només lluitarà amb nosaltres si m'agenollo.
Has passat massa temps amb el poble lliure. Ara no t'agrada agenollar-te.
En Mance Rayder era un gran home. Orgullós.
El Rei de Més Enllà del Mur que mai es va agenollar.
Quants dels nostres van morir pel seu orgull?
Encara estàs enfadat amb nosaltres, vailet?
- Em vau vendre a una bruixa. - A una sacerdotessa.
Val a dir que la distinció és subtil.
Estem lluitant a una gran guerra.
- I les guerres costen diners. - Volia ser un dels vostres.
Em volia unir a la Germandat, però em vau vendre.
Com si fos un esclau.
Sabeu què em va fer?
Em va lligar al llit, em va despullar...
De moment sona bé, la cosa.
I em va posar sangoneres per sobre!
- Ella també estava despullada? - Necessitava la teva sang.
- Sí, gràcies, això ja ho sé. - Podria haver estat pitjor.
Em volia matar.
- I ho hagués fet si no hagués estat per... - Però no ho va fer, oi?
Per què rondines?
No rondino.
Els teus llavis es mouen i et queixes d'alguna cosa. Això és rondinar.
A aquest l'han matat sis cops i no el sento queixar-se'n.
Bon noi.
La primera vegada que vaig anar al nord del Mur, fou amb el vostre pare.
Era un bon home.
Mereixia un fill millor.
Vau estar amb ell, al final?
Era presoner dels salvatges.
Vàrem venjar-lo.
Vull que sapigueu que es va fer justícia per cada amotinats.
No puc imaginar una pitjor manera de morir.
La Guàrdia de la Nit era la seva vida. Hauria mort per protegir-los.
I el van assassinar.
No em va agradar gens que morís d'aquella manera.
El meu pare era l'home més honorable que he conegut mai.
Fou un bon home, fins al final.
I morí a mans del botxí.
Sabíeu que el vostre pare volia executar-me?
Això havia escoltat.
No li faltava raó, és clar.
Això no va fer que l'odiés menys.
M'alegro.
El vostre pare em donà aquesta espasa.
Canvià el pom d'ós per el d'un llop.
Però segueix essent Urpallarga.
El senyor Comandant Mormont creia que mai tornaríeu a Ponent.
Però heu tornat.
I ha format part de la vostra família durant segles.
No és just que la tingui jo.
Us la donà a vós.
Jo no sóc el seu fill.
Vaig portar la vergonya a la meva casa.
Vaig trencar el cor al meu pare.
Vaig perdre el dret a reclamar aquesta espada.
És vostra.
Que us serveixi bé.
I també als vostres fills.
El pare solia observar-nos des d'aquí.
No parlava gaire.
Potser no t'enrecordes, estaves sempre a dins, teixint.
M'enrecordo.
Una vegada, els nois estaven disparant fletxes amb Ser Rodrick,
jo vaig sortir després
i en Bran s'havia deixat l'arc
al terra.
Ser Rodrick li hauria donat uns clatellots si l'hagués vist.
Hi havia una fletxa a la diana
i no hi havia ningún a prop, com ara.
Ningú que m'aturés.
Així que vaig començar a disparar.
Cada vegada que ho feia, havia d'anar a buscar la fletxa per tornar a disparar.
No era gaire bona.
Al final, vaig donar al centre.
Potser havia disparat 20 vegades. Potser 50. No m'enrecordo.
Però vaig donar al centre.
I vaig escoltar això.
Vaig mirar amunt.
I ell estava just aquí, sonrient-me.
Sabia que el que fèia anava contra les regles
però ell somreia, així que sabia que no estava mal fet.
Les regles estaven mal fetes.
Feia el que estava destinada a fer i ell ho sabia.
Ara és mort.
Assassinat pels Lannister.
Amb la teva ajuda.
Què?
Aquesta és la teva bonica caligrafia.
La septa Mordane solia colpejarme els artells perquè no escrivia com tu.
"Robb,
avui t'escric amb molt de dol.
El nostre estimat rei Robert és mort.
- A causa de les ferides que va rebre..." - No tens per què llegir-la.
- M'enrecordo. - "Han acusat pare de traïció.
Conspirà amb els germans d'en Robert contra el meu estimat Joffrey
i tractà de robar-li el tron.
Els Lannister em tracten bé i em donen totes les comoditats.
T'ho suplico, vine a Port Reial, jura lleialtat al rei Joffrey
i evita que hi hagi cap conflicte entre les grans cases Lannister i Stark.
La teva fidel germana, Sansa".
- Van obligar-me a fer-ho. - Segur?
Amb un ganivet al coll?
Van posar-te a un poltre i van estirar fins trencar-te els ossos?
No tens ni idea de com va ser. Era una nena.
Jo també.
Els hauria deixat que em matessin abans que trair la meva família.
Em van dir que era l'única manera de salvar el pare.
I vas ser prou estúpida com per creure'ls.
Et recordo, de peu en aquella plataforma,
amb en Joffrey i la Cersei quan portaven al pare cap al botxí.
Recordo el bonic vestit que duies, l'elegància del teu pentinat.
- Eres allà. - Hi era.
Entre la multitud, junt a l'estàtua de Baelor.
I què vas fer? Vas córrer al rescat?
Vas lluitar contra els Lannister i vas salvar el pare?
- Volia fer-ho. - Però no ho vas fer.
- Igual que jo. - No el traí. No traí en Robb.
No vaig trair tota la meva familia pel meu estimat Joffrey.
Hauries d'estar de genolls agraint-m'ho.
Som novament a Hivèrnia gràcies a mi.
Tu no la vas recuperar, en Jon tampoc, ell va perdre batalla dels bastards.
Els Cavallers de la Vall van guanyar la batalla i van venir al nord per mi.
Mentre tu eres on? Viatjant pel món?
- Estava entrenant. - Entrenant?
Bé, mentre tu entrenaves, jo vaig sufrir coses que no podries ni imaginar.
No ho sabia, i puc imaginar un munt de coses.
Tu mai hauries sobreviscut al que jo vaig sobreviure.
Suposo que mai ho sabrem.
Què faràs amb aquesta carta?
Encara no ho sé.
A qui li has ensenyat? On l'has trobat?
Tens por, oi?
De què tens por? No has comès cap crim.
Ningú et penjarà. Tens por que se l'ensenyi a en Jon
- Arya! - i que s'enfadi.
No, en Jon no és així.
Ell ho entendrà, només eres una nena espantada.
Sola, entre Lannister malvats.
Saps com de feliç estaria ara la Cersei si ens veiés discutir?
Això és exactament el que vol, el que sempre ha volgut, separar-nos.
Tens por que els senyors del Nord la llegeixin.
Què pensarien de la senyora Sansa si sabessin com acceptà l'oferta de Cersei?
Què diria la petita Lyanna Mortmont?
És més jove que tu quan vas escriure això.
Diràs "però només era una nena"?
Estàs enfadada.
A vegades, l'ira ens empenta a fer coses desafortunades.
A vegades, la por els empenta a fer coses desafortunades.
Jo prefereixo l'ira.
Tu ets el que li diuen "el Gos".
Vés-te'n a la merda.
Em van dir que eres cruel.
Vas néixer així o només odies els salvatges?
M'importen una merda els savatges.
Odio els pèl-rojos.
Els pèl-rojos són preciosos.
Besats pel foc.
Igual que tu.
No m'assenyalis amb el teu puto dit.
Vas caure al foc quan eres nadó?
No vaig caure, em van empentar.
Desde aleshores, has sigut cruel.
Te'n pots anar a la merda?
En el fons, no crec que siguis cruel.
Tens ulls tristos.
Vols menjar-me el pardal, oi?
- Pardal? - Penis.
Pardal.
M'agrada.
Segur que sí.
No, a mi m'agraden els conys.
A Hivèrnia m'espera una bellesa.
Si algún dia torno.
Cabell groc,
ulls blaus.
La dona més alta que veuràs mai.
Quasi tan alta com tu.
Brienne de Tarth?
- La coneixes? - Estàs amb la Brienne dels collons Tarth?
Bé, encara no.
Però veig com em mira.
Com et mira?
Com si volgués degollar-te i menjar-se el teu fetge?
La coneixes.
Ens hem creuat.
Vull tenir fills amb ella.
Imagina-te'ls.
Uns monstres ben grans.
Conqueririen el món.
Com ha pogut viure tant temps un malparit tocat de l'ala com tu?
Sóc bo matant gent.
- No us assembleu gaire a ell. - A qui?
Al vostre pare.
Suposo que vàreu sortir a la vostra mare.
Vàreu conèixer-lo?
I tant.
Quan era la Mà del rei.
Va enviar-me a buscar a la Muntanya.
Els salvatges van dir-me que la Dona Vermella us tornà a la vida.
En Thoros m'ha retornat d'entre els morts
sis vegades.
Ambdós servim al mateix senyor.
Jo serveixo al Nord.
El Nord no et va retornar d'entre els morts.
El Senyor de la Llum mai m'ha parlat.
No sé res d'ell. No sé què vol de mi.
Vol la vostra vida.
- Per què? - No ho sé.
És el que em diu tothom. "No ho sé".
De què serveix servir a un déu si no sabem què vol?
Penso en això tota l'estona.
No crec que el nostre propòsit sigui entendre.
Excepte una cosa.
Som soldats.
Hem de saber per a què lluitem.
Jo no lluito per a què algú que gairebé no conec segui en un tron d'espases.
Aleshores, per què lluiteu?
Per la vida.
La mort és l'enemic.
El primer enemic.
I l'últim.
Però tots morim.
L'enemic sempre guanya.
Però encara hem de combatir-lo.
És tot el que sé.
Vós i jo no trobarem felicitat mentre som aquí.
Però podem mantindre els altres amb vida.
Podem protegir a aquells que no poden defensar-se.
Són l'escut que protegeix el regne dels homes.
Potser no hem d'entendre res més.
Potser amb això n'hi ha prou.
Sí.
Potser amb això n'hi ha prou.
Això és el que vaig veure al foc.
Una muntanya com la punta d'una fletxa.
N'esteu segur?
Estem a prop.
Sabeu el que m'agrada de vós?
- La veritat és que no. - Que no sou un heroi.
En una ocasió vaig ser heroic.
Una vegada vaig dirigir un atac a la Porta de la Fanga, a Port Reial.
No vull que tu siguis un heroi.
Els herois fan coses estúpides i moren.
En Drogo, en Jorah, en Daario, fins i tot aquest...
Jon Neu.
Tots intenten superar-se.
Pots fer la cosa més estúpidament valenta...
És interessant, aquests herois que anomenes...
En Drogo, en Jorah,
en Daarios, fins i tot aquest...
Jon Neu...
Tots s'han enamorat de vós.
En Jon Neu no està enamorat de mi.
Error meu.
Suposo que us mira amb ullets perquè espera una aliança militar exitosa.
És massa poca cosa per mi.
No volia dir...
Pel que fa a herois, és poca cosa.
Sé que ets valent.
No hauria escollit a un covard com a la meva Mà.
Així que...
Si tot va bé, al final coneixeré a la teva germana.
Per tot el que m'has dit d'ella
voldria assassinar-me mentre parlem.
Primer us torturaria d'alguna manera horrible, i després us assassinaria.
Ningún confia menys en la meva germana que jo, creieu-me.
Si anem a la capital,
anirem amb dos exèrcits,
amb tres dracs,
i si algú us toca,
Port Reial es cremarà fins l'última pedra.
I ara mateix està pensant com tendir-vos una trampa.
Evidentment.
I està pensant quina trampa teniu vós per ella.
Ho fem?
Posem trampes?
Si pretenem crear un món nou i millor,
no tinc clar que l'engany i el genocidi siguin la millor manera de començar.
S'ha guanyat alguna guerra sense engany i genocidi?
Sí, caldrà que sigueu despietada si voleu guanyar el tron.
Heu d'inspirar certa por.
La por és l'únic que té la Cersei.
L'únic que tenia el meu pare... i en Joffrey.
Això fa que el seu poder sigui fràgil.
Perquè tots els que són per sota seu els volen veure morts.
L'Aegon Targaryen va aconseguir bastant amb la por.
Sí.
Una vegada vàreu parlar-me sobre trencar la roda.
L'Aegon la construí.
Si aquest és el tipus de reina que voleu ésser,
què us fa a vós diferent de la resta de tirans que us precediren?
Ens endinsem a la fossa dels lleons, doncs?
El meu germà em va prometre que retendria les forces Lannister.
Perdoneu-me, però no confio en les promeses d'un Lannister.
Excepte les vostres.
I li vaig prometre
que evitaria que féssiu res impulsivament.
Impulsivament?
Serà una negociació complicada.
Seurem amb gents que ens vol veure decapitats.
Probablement la meva germana dirà algo provocatiu.
I?
És sabut que vós perdeu el temperament de tant en tant.
- Com tots els nostres grans líders... - Quan he perdut jo el meu temperament?
Al cremar als Tarly, per exemple.
No va ser impulsivament.
Era necessari.
- Potser. - Potser.
Potser el pare havia de morir, però no el fill.
Potser necessitaven temps per assimilar els errors en la soledat una cel·la.
No vam tenir temps per a discutir la possibilitat
abans que acabéssiu amb les seves possibilitats.
Qualsevol podria pensar que us esteu posant de part de la vostra família.
M'estic posant de la seva part.
Heu de posar-vos de part del vostre enemic
si voleu veure les coses com ho fan ells.
I heu de veure les coses com ho fan ells
si voleu anticipar-vos als seus actes,
respondre amb efectivitat i vèncer-los.
El que desitjo que faci amb totes les meves forces.
Perquè crec en vós
i en el món que voleu construir.
Però el món que voleu construir
no es construirà inmediatament. Probablement, no en una sola vida.
Com ens assegurem que la vostra visió perduri?
Una vegada hagueu trencat la roda, com ens assegurem que roman trencada?
Voleu saber qui seurà al Tron de Ferro quan mori?
Dieu que no podeu tenir fills.
Però hi ha altres formes d'elegir un successor.
La Guàrdia de la Nit té un mètode,
els Fills de Ferro,
tot i els seus molts defectes...
Discutirem la meva successió quan porti la corona.
Altesa, vegí centenars de fletxes volar cap a vós quan lluità a Aigüesnegres
i centenars d'elles fallar.
Però qualsevol podia haver-li anat al cor i acabar...
Heu estat pensant bastant en la meva mort, oi?
És aquest un dels temes que vàreu parlar amb el vostre germà a Port Reial?
Intento servir-vos planificant a llarg termini.
Potser si haguéssiu planificat a curt termini
no hauríem perdut ni Dorne ni Altjardí.
Discutirem la meva successió
quan porti la corona.
Un ós.
Tros de malparit.
Els óssos tenen els ulls blaus?
Hem d'endur-nos-el a Guardiaorient.
El flascó.
Endavant.
Estàs bé?
M'acaba de mossegar un ós mort.
Sí.
I tant.
Què bé.
Fantàstic.
- D'on ho ha tret? - No ho sé.
Sembla que té molts recursos.
Esteu preocupada.
Estem demanant a vint mil homes que lluitin al nostre costat
en el pitjor hivern que hagin vist mai.
El temps serà el menor dels seus problemes.
Molts serien feliços de trobar una bona raó tornar a casa.
Qüestioneu la seva lleialtat?
Li deuen lleialtat a en Jon.
No Jon no és aquí. No en sé res d'ell desde fa setmanes.
Vós sou la senyora d'Hivèrnia.
El rei us trià per governar en la seva absència.
I això heu fet.
Sàviament.
Hàbilment.
És el que diuen, us respecten.
Alguns inclús us prefereixen a vós.
Sí, van donar l'esquena a en Jon
en el moment de reprendre Hivèrnia,
llavors el nomenaren rei i ara estan llestos per donar-li l'esquena de nou.
Fins a quin punt confiaríeu en homes així?
Són uns venuts.
Si descobreixen que escriví aquest carta...
Una dona que no es casà amb un sino amb dos enemics de la seva Casa...
Quan en Jon torni, no tindrà cap exèrcit.
L'Arya no és com ells.
És la vostra germana.
Pot ser que ambdues tingueu desacords, però mai trairia la seva familia.
Ho faria si cregués que jo trairia en Jon.
Això és el que creu?
No sé el que creu.
Ja no la conec.
Potser la senyora Brienne podria ajudar.
Jurà protegir ambdues filles de Catelyn Stark.
Cert?
Cert.
I si una estigués planejant ferir l'altra d'alguna manera,
no estaria obligada per honor a intervenir?
Sí.
Hi ha una cosa que sempre he volgut saber.
Molt bé.
Com de begut anàveu quan vàreu atravessar la bretxa a Pyke?
Per ser honest, no recordo haver atravessat la bretxa.
Alguns dels nois van explicar-m'ho al matí següent.
Sona a lluita de les bones.
Sí.
Va ser una bona lluita.
Els Fills del Ferro van pensar que éreu una espècie de déu.
Per la forma com brandàveu aquella espasa en flames.
Vaig pensar que éreu l'home més valent que havia vist mai.
Només era el més begut.
On és la resta?
Si esperem prou, ho descobrirem.
Torna a Guardiaorient.
Envia-li un corb a la Daenerys, explica-li què ha passat.
- No us deixaré. - Ets el més ràpid.
Ves-te'n! Ara!
Seràs més ràpid sense el martell. Dóna-me'l!
Dóna-me'l!
Pareu!
Correu!
Què ha passat?
On és els altres?
Corb.
Hem d'enviar un corb.
Crida al mestre! Ara!
Thoros?
Thoros!
Diria que és una de les millors maneres de morir.
Senyor de la Llum,
mostra'ns el camí.
Vine a nosaltres en la nostra foscor i guia al teu servent a la llum.
Hem de cremar aquest cos.
I tota la roba que portava.
Llevat que el senyor de la Llum sigui tan amable d'enviar-nos una mica de foc.
Vine a nosaltres en la nostra foscor.
Doncs la nit és fosca i alberga horrors.
Ens congelarem en breu.
I l'aigua també.
Quan vàreu matar el caminant blanc,
casi tots els morts que anaven amb ell moriren.
Per què?
Potser ell fou el que els convertí.
Podríem anar a pels caminants.
- Potser tinguem una oportunitat. - No.
Hem d'emportar-nos aquesta cosa.
Ara mateix hi ha un corb volant a Rocadrac.
La Daenerys és la nostra única oportunitat.
No.
N'hi ha una altra.
Matar-lo a ell.
Ells els ha convertit a tots.
No ho enteneu.
El Señor ens portà de volta...
em portà de volta...
A ningú més, només a nosaltres.
Ho va fer per veure'ns morir congelats?
Tingues cura, Beric, has perdut al teu capellà.
Aquesta és la teva última vida.
He estat esperant el final durant molt de temps.
Potser el Senyor em va portar aquí per trobar-lo.
Tots els senyors que he conegut han sigut uns malparits.
No veig per què el senyor de la Llum hauria de ser diferent.
Míssenyora.
És una invitació.
A Port Reial.
- Míssenyora, vós sou la senyora d'Hivèrnia. - Ho sóc.
I vós representareu els meus interessos en aquest míting.
Us han convidat a vós, us volen allà.
No posaré un peu a Port Reial mentre
la Cersei Lannister sigui reina.
Si volen un altre Stark presoner, poden venir i prendre'm.
Fins aleshores, romandré a la meva llar.
Tinc treball que fer aquí.
No és segur.
Ser Jaime serà allà.
Vós digué que us tractà honorablemente en el passat.
No estic preocupada per mi.
No és segur deixar-vos amb en Ditpetit.
Tinc molts guàrdies que encantats el prendrien presoner o el decapitarien
inclús si no sou aquí.
I vós confieu en la seva lleialtat?
Creieu que no ha estat parlant amb ells a la vostra esquena?
Com a mínim, deixeu-me que en Podrick us cuidi.
S'ha convertit en un bon espadatxí.
No necessito que em vigilin, em cuidin o em protegeixin.
No són una nena, sóc la senyora d'Hivèrnia i sóc a casa.
És el lloc més segur per mi.
Míssenyora.
Vaig jurar protegir-vos a vós i a la vostre germana.
Si us abandonés...
El viatge a Port Reial és llarg, senyora Brienne,
i els camins no estaran en bones condicions.
Quant abans sortiu, més possibilitats tindreu d'arribar a temps.
Sí, míssenyora.
No podeu!
La persona més important del món no pot volar al lloc més perillós del món.
- I qui més pot? - Ningú.
Coneixien els riscos quan van marxar.
No podeu aconseguir el tron si sou morta.
No podeu trencar la roda si sou morta.
- Llavors, què voleu que faci? - Res.
A vegades, el més difícil és no fer res.
Si moriu,
estem tots perduts.
Tots, tot...
En una ocasió anterior vàreu dir-me que no fes res i us vaig escoltar.
No tornaré a no fer res.
Malparit.
Merda.
Retirada!
Vinga!
Ajudeu-me!
Jon!
Marxeu!
Marxeu ara! Marxeu!
Oncle Benjen!
Cavalca cap el pas.
Vine amb mi.
No hi ha temps.
Vés-te'n!
Tornarem a veure'ns, Clegane.
Espero que no.
És hora de marxar, Altesa.
Una mica més.
Què busques?
Tinc centenars d'homes aquí a Hivèrnia, tots lleials a mi.
Ara no hi són aquí.
- Què és això? - Els meus rostres.
- D'on les has tret? - De Braavos,
mentre entrenava per a ser un home sense rostre.
Què vols dir?
A Braavos, abans de tenir el meu primer rostre,
hi havia un joc al qual solia jugar. El joc dels rostres.
És simple: jo et faig una pregunta sobre tu
i tu tractes d'enganyarme, fingint dir la veritat.
Si m'enganyes, guanyes.
Si t'enxampo, perds.
Juguem.
No vull jugar.
Què et sembla que en Jon sigui rei?
Creus que hauria de governar algú altre al Nord?
Què són aquests rostres?
És això el que hauries d'estar preguntant?
Estàs segura?
El joc dels rostres no va tenir un bon final per a l'últim que em va preguntar.
Diga'm què són!
Ambdues volíem ser altre gent quan érem nenes.
Tu volies ser reina
per a seure al costat d'un jove i atractiu rei al Tron de Ferro.
Jo volia ser cavaller.
Per agafar una espasa, com feia pare, i anar a batallar.
Cap de les dues ho aconseguí, oi?
El món no deixa que les nenes decideixin què volen ser.
Però jo ara puc. Amb els rostres, puc escollir.
Puc convertir-me en algú altre.
Parlar amb la seva veu, viure a la seva pell.
Inclús podría ser tu.
Em pregunto com seria dur aquests bonics vestits.
Ser la senyora d'Hivèrnia.
Tot el que necessito per saber-ho
és el teu rostre.
Ho sento.
Ho sento molt.
Desitjaria poder tornar enrere.
Desitjaria que no haguéssim anat.
Jo no.
Si no haguéssim anar, no ho hauria vist.
Ho has de veure per saber-ho.
Ara ho sé.
Els dracs són els meus fills.
Són els únics fills que tindré.
Destruirem el Rei de la Nit i el seu exèrcit.
I ho farem junts.
Teniu la meva paraula.
Gràcies, Dany.
Dany...
Qui va ser l'última persona que em va dir així?
No estic segura, el meu germà?
No una companyia amb la que es vulgui estar.
D'acord.
Dany no.
Què et sembla "la meva reina"?
Jo...
m'agenollaria però...
Què me'n dius dels que van jurar-te lleialtat?
T'arribaran a veure pel que ets.
Espero merèixer-m'ho.
T'ho mereixes.
Hauries de descansar.
www.subtitulamos.tv