D'on ha sortit el puto anell!
Alguna cosa no em quadra.
Series la primera dona d'ocupar la direcció de l'institut.
Però no ho neguis! Reconeix que estàs enamorat!
- Amaga aquest mòbil i no diguis res. - No en pots parlar amb ningú.
Si no em dius tot el que saps t'acusarem de còmplice.
- Còmplice de què? - D'assassinat.
Hem presentat una denúncia al Jutjat número 5 contra la Sra. Sara Grau Perelló.
Saps quan triga a morir una dona amb una bossa al cap mentre la violen?
¡Sara!
Hi ha dos sobres: un per la Fàtima i l'altre per tu.
Ismael Fajardo?
Només n'he matat una. I va ser per encàrrec.
Tots hem d'afrontar les conseqüències dels nostres actes.
Una ambulància, sisplau! Necessito una ambulància!
És que no ho entenc. Deixem- ho córrer.
Ei.
Ei. Com estàs?
Bueno, ja t'ho pots imaginar. Demà he d'anar a declarar.
Ah. Ja. Per això de la denúncia que t'ha posat aquest tio, no?
Quins collons.
Sí.
I vosaltres, què tal?
Bé. La Miren està... està molt contenta.
Els seus avis li estan presentant tot de cosins que no coneix.
- I us quedareu un dia més? - Sí, això sembla.
Quan torneu... ja no hi seré.
- Per què? Què dius? - He trobat un apartament.
Sí, al Poble Sec. No és gran cosa, però per una persona sola està bé.
- Aitor? - Què?
Ah, no... que em pensava que s'havia tallat.
No, estava... estava escoltant.
Doncs això, demà trucaré al Lluís...
per anar a buscar les meves coses.
- Llogaré una furgo i... - No vull que te'n vagis.
Com?
Que no vull que te'n vagis.
Escolta'm... eee...
A la Miren i a mi ens... ens... ens agrada molt que estiguis a casa.
Collons... A mi m'agrada tenir- te a casa. D'acord?
M'agrada sentir com cantes a la dutxa,
m'agrada quan escoltes la meva filla...
i t'explica les seves coses,
m'agrada quan us rieu de mi perquè sóc un pesat, perquè ho sóc.
M'encanta la teva lletra, Sara.
M'encanta... com mires la tele,
m'encanta que dormis al meu llit encara que jo no hi sigui.
Fins i tot m'agrada com ronques a les nits.
M'agrada tot de tu, Sara.
Tot el que fas, tot el que dius...
- Jo... - Aitor.
Què?
Que jo no ronco a les nits.
Perdona..., no ronco...
Sí, sí que ronques a les nits.
- M'ho estàs dient en sèrio? - Pregunta- l'hi a la Miren.
E- et... et puc fer... et puc fer una pregunta?
M'encanta que em facis preguntes.
Des de quan?
Des de fa molt de temps.
Des del primer dia.
Veus com ha servit d'alguna cosa aquest viatge?
Parlem... quan tornis.
- No? - Però no agafis el pis encara.
Ja he firmat el contracte.
Joder...
Doncs... Pengem, no?
Sí.
Penges tu o penjo jo?
No, no, no... això sí que no. O sigui...
Pengem alhora. No.
- Fem un, dos, 3 i pengem, i ja està. - Sí, pengem.
Va...
Va, pengem, pengem.
- Pengem, sí. - Penges tu?
- Va, Aitor, no m'ho facis difícil, "porfa".
Bona nit, Sara.
Bona nit.
Adéu.
Bravo. T'ha costat, eh!
Des de quan ets aquí? Fa molta estona?
- Tota l'estona. - Tota l'estona? Però...
Per favor...
- L'hi podries haver dit més clar. - Més, encara?
Sí. No li has dit que l'estimes.
Escolta, tu no saps que és de mala educació espiar la gent?
- No et fa vergonya espiar...? - A mi no. I a tu?
Hòstia.
Ei, ara t'anava a trucar.
24 hores.
Perdona?
Tens 24 hores per venir a buscar les teves merdes. Jo seré fora.
Si demà quan torni encara les trobo aquí, t'ho fotré tot a mar.
Lluís, per això et volia trucar, perquè avui no puc.
Tinc un dia molt complicat.
Per què? Amb quants tios has quedat?
Perquè he d'anar a declarar davant del jutge. Vindré demà.
Suposo que és per això que ha sortit al diari, oi?
Sí.
Ja... aquí el que queda pitjor sóc jo, oi? El cornut.
Lluís, escolta'm un moment.
Per què no quedem d'aquí uns dies i parlem amb una miqueta més de calma?
Jo no vull parlar més amb tu, filla de puta.
Si no véns avui a buscar tot això, t'ho cremo.
Pobra Fàtima. Ha trepitjat merda.
Tan fi com sempre, tu.
Avui declares?
Eh... Sí.
Com estàs?
Bueno...
Si vols, després podem quedar per dinar junts i... i m'ho expliques.
- M'encantaria però tinc una mudança.- Bfff, quin pal...
Sí.
Així que tu i el teu home no torneu?
No.
No. I no.
Sara, pots venir un moment, si us plau?
Sí.
Disculpa, Pol.
Sara, has vist això?
Dóna detalls de la teva vida privada que...
I què hi puc fer?
Et devem dies de vacances. Per què no te'ls agafes ara?
Ja.
De tota manera...
- Què? - El que et vaig dir de...
No sé, potser no és el millor moment perquè et proposi pel meu càrrec.
L'Institut no tindrà una directora.
Ho sento. De debò.
No ho sé. No cal que acabis l'autòpsia, si no vols.
Andreu, no m'agrada deixar les coses a mitges.
Sara, és que... No. Res.
Tot bé?
Talla.
...eta ez gu tentaldira eraman,
bañan atera gaitzazu gaitzetik.
Amen.
Però tu no eres ateu?
Jo sí. Però la teva mare sí que hi creia.
Sí?
Aitor?
Qui és?
Tu també t'estàs follant la meva dona?
Lluís?
Què? Ho fa bé, oi? És clar, té experiència.
Escolta, jo no estic...
- La Sara és a casa meva i prou. - Ja m'ho imagino.
Quins collons que tens, tio.
Vas de mosqueta morta i només vols follar- te les dones dels altres.
Lluís, escolta'm una cosa. T'estàs equivocant molt, d'acord?
- La Sara ja ha pres una decisió... - Vés a cagar.
Lluís?
- ¿Qué pasa? - He... he de tornar a Barcelona.
- ¿Cuándo? - Hoy. Ahora.
Què dius?
Tu, queda't. Queda't uns dies, d'acord?
És una cosa de feina. Hm? Sí?
I el senyor jutge em va dir que busqués algú,
un rus d'aquests, perquè es carregués la seva dona.
Però no va contactar amb cap rus.
És que pagava tan poc que ho vaig haver de fer jo mateix, senyoria.
- Segons unes pautes. - Unes què?
Si va rebre instruccions del jutge Cases.
Sí, em va dir exactament com ho havia de fer.
Jo vaig flipar, perquè allò era molt fort,
però ell va insistir: "ha de ser exactament així i aixà".
Amb tots els detalls. Com el tio aquest, el mataiaies.
Això li va dir el jutge Cases? Com... el mataiaies?
Sí, senyora. Vull dir... senyoria.
No em va resultar fàcil, eh, que quedi clar.
Jo no havia mort mai ningú. Pegar sí, però matar... és una altre tema.
I una senyora com aquella...
Em vaig cascar uns cubates i un parell de ratlles.
I tot i així... l'estómac se'm va regirar. Però ves què has de fer!
La vida és molt puta, amb perdó.
Vull dir que les coses estan fotudes
i necessitava quartos per treure la Wendy de puta...
Perdó, de prostituta.
- La senyora Pilar Valls... - La Wendy, sí.
n'estava al cas?
No, no... Ella no sabia res.
Només que m'havien encarregat una feina però sense entrar en detalls.
- Puc dir una cosa? - Si té a veure amb el cas...
No sóc una bona persona.
He fotut alguna tunda, he robat, he estafat,
he traficat i he fet moltes putades a la tira de gent.
Però encara que sigui un malparit,
no sóc un assassí en sèrie d'aquests que surten a les pel·lis.
Ho reconec: he mort la senyora aquesta paralítica.
Però a cap altra, senyoria, cap altra. Ho juro per Déu.
Per... per la Wendy, que és la cosa que més estimo en aquesta vida.
Ja està? Això és tot?
Sí.
Has sentit el que diuen?
Que va ser ell qui va fer matar la seva dona.
- I tu t'ho creus? - No, esclar que no.
- Aquest tio s'ho ha inventat, segur. - Segur.
Només hi ha dos sobres. Res més.
És el testament.
Aquí diu que en sóc l'única beneficiària.
T'estimava com a una filla. Com la filla que no va tenir.
El coneixies bé, eh!
No tant com em pensava.
I el teu? No l'obres?
- Bon dia. - Bon dia.
- No té advocat. - No.
Ningú li ha dit que aquí s'hi ha de venir amb un advocat?
Sí. Ho sé, però...
És clar que amb aquesta denúncia potser té raó que no li cal.
Senyoria...
És conscient que aquesta denúncia no té cap mena de base probatòria?
Senyoria, el que va dir aquesta senyora a la policia...
ha convertit la vida del meu representat en un petit infern.
I no només això, va patir una agressió molt greu.
Suposo que dirà que no hi té res a veure amb l'agressió.
Res. Absolutament res. Jo seria incapaç de fer una cosa així.
- Per cap motiu. - I vosté té cap prova que això fos així?
Aquests homes van amenaçar el senyor Ramos
i li van dir que l'agressió l'havia encarregat aquesta dona.
- O sigui, que no té cap prova - No.
Però per evitar nous problemes, sol·licitem una ordre d'allunyament.
Un moment, un moment... a veure. Una ordre d'allunyament, per què?
Pel que jo sé,
qui es va acostar al seu representat i el va agredir no va ser ella.
No, senyoria.
Llavors, en base a què he d'emetre una ordre d'allunyament?
Si aquesta senyora va donar una informació a la policia
perquè creia que era el que havia de fer,
ha complert amb la seva obligació, i no se l'ha de penalitzar per això.
Però és que l'únic motiu que tenia per dir tot això
és la seva animadversió cap al meu client,
i si l'ha acusat d'uns crims que no ha comès, qui sap què més pot fer.
- Sí que els ha comès. - Sisplau.
- Ho ha fet ell. Ho sé. - Veu el que li dic, senyoria?
El que veig és que aquesta senyora està completament convençuda
que el seu representat és qui ha comès una sèrie de crims
i no se n'està, d'anar- ho dient,
però el que vostè ha presentat és una denúncia per assetjament.
Si no li agrada el que diu aquesta senyora
presenti una denúncia per injúries, llavors podrem parlar, d'acord?
A vostè li aconsello que no vagi pel món dient coses que no pot provar.
Perdona.
Escolta, no estic boja. Tot això no ho dic perquè sí.
El Marc Ramos em va trucar i em va amenaçar,
i em va explicar coses que només podia saber l'assassí.
Detalls dels cossos, de l'agonia que van patir,
coses que no s'han fet mai públiques.
T'ho dic perquè vagis molt amb compte.
- Disculpi, però no parlaré amb vostè. - Per què el defenses?
És la meva feina.
Una dona defensant un assassí de dones.
No hi ha cap prova d'això. A més, en algun cas estava amb la seva mare.
S'està equivocant amb el Marc Ramos. Val més que s'oblidi de tot això.
Vés molt amb compte. T'ho dic de debò.
Què? Com ha anat?
Ella ho ha negat tot i el jutge ho ha arxivat.
Era d'esperar.
Diu que t'ho has inventat, que ella mai contractaria ningú...
I què volies que digués? Què volies que digués?
Tothom menteix quan es troba davant d'un jutge.
Tu també?
Perdona?
M'ha dit que l'havies trucat.
Quins collons.
I que li havies dit coses que... només podia saber l'assassí.
Ja... Tu te la creus?
Necessito estar- ne segura.
- Segura de què? - Que m'has dit la veritat.
Que no has mort aquelles...
- Però què m'estàs dient? - Només vull que em diguis la veritat.
Però què vols ara? Deixar- me tirat o què?
Què vols?
Mira, saps què? Vés a prendre pel cul.
Ja em buscaré un altre advocat.
Un tio, un tio que tingui el que s'ha de tenir...
per no cagar- se a les calces a les primeres de canvi.
I si no el trobo, no passa res. Ja ho arreglaré jo.
Follant, encara, però com advocada ets una puta merda.
També t'hi he posat el banyador, hm, per si aneu a la platja.
Per què no m'hi portes tu, a Màlaga?
Perquè... tinc feina.
Però si ara no vas a treballar.
Una altra mena de feina.
Què has de fer?
Escolta, Adrià.
Hi ha persones dolentes... que ens volen fer mal.
I jo no vull que ningú et faci mal a tu. D'acord?
I què faràs? T'hi barallaràs?
Faré el que hagi de fer.
Ei! Que aniràs tot sol a l'avió,
aaah... com una persona gran, ja!
Però després em vindràs a buscar, no?
Esclar que sí.
Saps què? Potser m'hi quedo una temporada i tot, a Màlaga, jo.
- Tots tres? Tu, jo i la mama? - Ja ho veurem.
- I la iaia? - No, la iaia no.
Déu meu...
Vostè és la mare del Marc Ramos.
Vostè sap el que ha fet el seu fill?
Què diu? Qui és?
Sóc la Sara Grau. Jo l'he denunciat.
No vull parlar amb vostè.
El seu fill no està bé.
És ell qui ha comès aquests crims...
No és veritat.
i ho tornarà a fer si vostè el continua encobrint.
Jo no he de continuar parlant amb vostè.
Ha matat dones grans, indefenses... Dones com vostè.
No, s'ho està inventant, ell no.
És un bon noi i un bon pare.
- I vostè, és una... - Miri què ha fet.
- Deixi'm! - Miri això.
- No vull!
Miri això!
Què passa aquí? Som en una església!
- Aquest és el seu fill. - Vagi- se'n o aviso la policia!
Ha matat dones grans, indefenses. Dones com vostè...
Porta't bé, eh!
I recorda sempre el que t'he dit. Sempre.
Aquest és el noi que se'n va a Màlaga?
El mateix. L'Adrià. Hm?
Vinga.
Va...
- Adéu, papa. - Adéu.
- Sí? - Lluís?
Sí.
Ei, sóc jo, Lluís. Escolta, avui no podré passar és que m'és impossible.
Et sembla que quedem un dia de la setmana que ve?
Sara, jo no vull tornar a quedar amb tu per res.
O hi vas avui que no hi sóc, o demà ho fotré tot al contenidor.
Escolta'm, perdona, et costa tant?
És igual, és igual. Ja m'ho arreglaré.
Ja aniré a casa. Vinga, adéu.
Què vol dir coses dolentes? Ha robat?
Ha comès adulteri? Ha...?
Pitjor.
El podrien tancar a la presó, i no vull que el tanquin.
El meu nét és molt petit...
S'ha de ser comprensiu amb aquests homes que han estat a la guerra.
Aquests homes han vist coses que no ens podem ni imaginar.
I quan tornen ningú els dóna les gràcies. Ningú els entén.
Estan sols.
És molt complicat, però... cal tenir paciència amb ells.
Hi ha coses no s'arreglen només amb paciència.
Paciència... i fe.
Déu Nostre Senyor, en la Seva Misericòrdia,
perdona els nostres pecats quan hi ha un penediment sincer.
I si no hi ha penediment?
Sempre som a temps per... salvar- nos.
Déu ens escolta
i coneix tots els racons de la nostra ànima.
Consol?
- Trucar a Sara.
Ara no, Aitor... No puc ara.
Està fent el mateix. Les brides, la bossa de plàstic...
D'on ho has tret, això?
M'ho ha passat un tio que va estar amb ell a l'Iraq.
Per això els van fer fora de l'exèrcit.
Que bèstia...
Aquí ja s'acaba això. Ja no hi ha res més.
Ho hem de portar a la jutge. Amb això el podem tornar a detenir.
Hi ha una altra cosa. La pauta. He estat parlant amb la seva mare.
Amb la mare del Marc Ramos?
Sí. L'he seguit. He entrat amb ella a l'església i he parlat amb ella.
- Per què l'has seguit? Què estàs fent? - Un moment, un moment...
El tio que m'ha donat això diu que estava obsessionat amb la religió,
que a l'Iraq deia que la religió era la culpable de tot.
A l'església només hi ha dones grans i soles.
Potser les seves víctimes... Potser és allà on tria les seves víctimes.
No ho sé, ho pensava venint, però la dona del jutge Cases...
va tenir un funeral laic, ella no era religiosa.
És la que no m'encaixa.
Comprovarem si les víctimes anaven a missa.
A veure, un moment. Una d'elles vivia davant de l'església.
- I l'altra era d'una parròquia.- La tercera estava envoltada de merda...
I un veí ens va dir que no sortia de casa, només per anar a l'església.
- La jutge voldrà parlar amb tu. - Sí, però...
Truca- li ara. A veure si podem parlar amb ella.
Vindràs a sopar?
Sí, però després sortiré, eh! M'has sentit? He quedat.
Amb qui?
Amb algú que m'espera.
- És el Marc Ramos, segur? - Seguríssim. Miri'l. És ell.
Les brides, la bossa de plàstic...
- I amb això què va passar? - El vídeo no es va difondre.
El Marc Ramos i als altres dos els van fer fora de l'exèrcit.
Suposo que ho van tapar.
Fins ara.
Deteniu- lo.
- Hola, fill. - Hola.
El sopar estarà de seguida.
Em vaig a dutxar.
Hola?
Hola, sóc la Sara Grau. Estic davant de casa i no hi ha ningú.
Un missatge?
On? No.
Ah.
Sí. I no poden tornar?
Sí, és que... he arribat mitja hora tard i...
Ja.
Sí. Doncs ja trucaré potser la setmana que ve.
D'acord. D'acord. Adéu, adéu.
Hola?
No me'n posis tanta.
És el que més t'agrada. Crema de xampinyons.
Si de cas, ja repetiré, no?
- Què has fet de segon? - Croquetes.
I què, el nen? Que ha arribat?
- T'ha trucat? - Sí. Està bé.
El trobaré a faltar.
Ell a tu també.
Aquesta tarda he anat a l'església.
Quina novetat.
He parlat amb el capellà. Saps què m'ha dit?
Ni ho sé ni m'importa. Hm?
I ja va sent l'hora que deixis d'escoltar els putos capellans.
Diu que allà a la guerra vau veure coses molt lletges,
que us han canviat.
Potser te raó. La guerra treu el pitjor dels homes.
I una merda.
No calen excuses... per fer mal.
Tant se val.
No en parlem més.
Mengem.
Fa una olor... estranya... aquesta crema,
Mama... Què hi has posat?
Coriandre.
Al mercat m'han dit que queda més bona.
Senyora Sara Grau? Som els de les mudances.
Hem anat a l'adreça que ens havia dit, hem esperat una estona...
i ens ha sortit un home dient que vostè ja no vindria.
Per cert, que se'l veia bastant alterat, aquest home.
Ens ha dit que no tornéssim, que vostè no es mudava.
Bé, ja ens dirà què hem de fer.
Lluís?
On vas?
Hòstia...
Havíem quedat que no hi series.
Avui no em podré endur res.
He... he contractat les mudances, però he arribat tard i...
ja m'ho emportaré demà o la setmana que ve.
Et vaig dir que si no t'ho enduies avui ho fotria tot al contenidor.
Ei, va... Fem- ho bé, sisplau.
Potser t'hi foto a tu també al contenidor.
No vull parlar.
No, parlarem, ara parlarem... Parlarem.
Parlarem. Què tal el teu Aitor, eh? Collons, el tio.
Jo m'havia arribat a pensar que era marica. Fes- me un petó...
Quin fàstic! Fas pudor de tabac, collons!
Parlarem, parlarem, parlarem, parlarem...
Ara parlarem!!!!
És clar, jo no sóc com aquests paios que et lligues als bars.
Jo sóc un tio normal, un tio normal, avorrit, oi, Sara?!
Jo només volia tenir una casa, una família, un fill!!
Però tu t'estimes més que te l'endinyi un puto qualsevol, oi?!
- Sisplau, Lluís... - Sisplau, què?!!
Tu et penses que he invertit mitja vida amb tu
per deixar- te marxar així com si res?
Tu a mi no em coneixes, Sara! Tu no tens ni puta idea de qui sóc jo!
No vull parlar, vale?
No vols parlar? A tu no t'agrada parlar. A tu només t'agrada follar.
Doncs va, anem a follar. Treu- te la roba.
No, no, no!!!
Ets la meva dona, encara ets la meva dona, eh, collons!
Ets la meva dona!
Vine aquí!
Vine aquí! És això el que t'agrada, que et fotin hòsties?
Haver- m'ho dit, dona, que jo també en sé fotre, d'hòsties.
No, no!!!
Nooo!!!
Sara?
Nooo!!!
Vine aquí!
Collons!
Sara?!
Eh! Eh, fill de puta!
"Gilipollas"!
Aitor!
Aitor, sóc jo. Anem!
Anem!
- Anem! - Filla de puta!!!
Filla de la gran puta!!!
- Saaara!!! - Anem, anem!
Saaara!!! Filla de puta!!!
Sara!!!
Policia!!!!
Va.
Estimada Magda. Només et vull dir que res ha estat culpa teva.
M'he passat la vida tractant amb persones dolentes.
No sabia que jo era una d'elles. Una de les pitjors.
No sé per què vaig fer el que vaig fer.
La Mercè no s'ho mereixia. Tu no t'ho mereixies.
Ningú no es mereix una cosa així.
La vida continuarà sense mi
i l'únic que em consola
és que el món potser serà un lloc una mica millor.
Resultats... menys expectatives.
"Diuen que tots tenim una part fosca.
- saldo evidentment negatiu... - para hablar contigo.
No és veritat. Tu no la tens. Jo sí.
¿Qué tal el instituto? ¿Cómo ha ido?
I només hi ha una manera d'esborrar- la.
Estripa aquesta carta després de llegir- la.
No conservis res de mi. No mereixo el teu record.
L'únic que importa... és el futur."